Til lederen af Tilmeldingssekretariatet, Princeton.
Den vigtigste person i mit liv...
var Moder Teresa, som hjalp mig med at få bugt med min arrogance...
over mine 1.600 SATpoint Og mit National Meritstipendium.
Den mest betydningsfulde person i mit liv lærte mig at sige...
"aloha."
Til lederen af Tilmeldingssekretariatet, Princeton...
fra Cristina Moreno.
Den vigtigste person i mit liv: min mor. Uden tvivl.
Jeg tror, jeg har arbejdet hen imod dette essay...
lige siden den dag for 12 år siden i Mexico, hvor min far forlod os.
Min mor var så opsat på at beskytte mig...
at hun ikke ville have, at jeg så hende græde.
Det gjaldt om...
at få det overstået så hurtigt og diskret som muligt.
Jeg var så opsat på at beskytte hende...
at jeg aldrig viste, at jeg kunne høre hende.
Min mor og jeg blev boende i Mexico, så længe det var muligt...
så jeg kunne få et forhold til alt det latinamerikanske.
Omsider indså hun dog, at der kun var én ting at gøre:
At rejse til Amerika.
"En tåre.".
"Kun én."
"Så sørg for, at den bliver dybtfølt", sagde hun.
Hun blev mit Mexico.
Da min ansøgning jo er offentligt tilgængelig...
vil jeg nøjes med at sige, at vores rejse ind i USA foregik på...
økonomiklasse.
For at kunne opdrage mig ordentligt...
havde min mor brug for at føle sig omgivet af sin egen kultur.
Så vi rejste gennem Texas...
som kun var 34% latinamerikansk...
til Los Angeles...
som var 48% latinamerikansk.
Et øjeblik var vi fortabte i fremmede omgivelser...
men så drejede vi om hjørnet og var hjemme igen.
Min mors yndlingskusine Monica gav os husly.
I løbet af de næste seks år...
var der ingen af os, der vovede sig ud af det nye fællesskab.
Min mor havde to job Og tjente 450 dollars om ugen.
Vi gjorde hver især alt for at få hverdagen til at hænge sammen.
Vi var trygge og lykkelige.
Hvis bare jeg kunne være blevet ved med at være seks år.
Men jeg blomstrede op...
Og da en drengehånd ved mit første bal...
bevægede sig fra...
min ryg og ned på min numse...
stod det klart, at min mor måtte sige aftenarbejdet op...
for at kunne holde øje med mig.
Få dage senere var hun på vej til en jobsamtale.
Hun var nødt til at tjene 450 dollars om ugen på et enkeltjob.
Og det betød, at hun, efter alle de år i Amerika...
omsider måtte bevæge sig ind i et fremmed land'.
Hallo?
Goddag. Vi har en aftale med mrs. Clasky.
Godt, I kunne komme.
Gå bare ind. Hoveddøren står åben, og vi er omme i baghaven.
Og kald mig endelig Deborah.
Det var godt, hun havde ventet...
for nu var hun ikke længere så skræmt.
Der var ingen ben i at skulle arbejde for angloamerikanere.
Det var jo bare et job.
Det hvide Amerika kaldte.
Hun skrævede over kulturkløften.
Skete der noget?
Bare rolig, jeg er ikke vred.
Jeg har længe villet hænge noget op, så folk ikke går ind i den.
Men det, man kan købe, er så grimt, så jeg bestilte noget speciallavet.
Men nu laver jeg bare noget selv...
men hvad nytter det, når du har næseblod?
- Ti stille, Deborah. - Nemlig, mor.
- Der er ingen isposer. - Bare tag noget frossent.
Hold den her på.
Værsgo.
Er det forkert af mig at give dig penge? Jeg er bare så ked af det.
Det gør ikke noget.
Chum, hold så op!
Jeg beklager rodet...
men vi skal holde et velgørenhedsarrangement i aften.
Sæt jer her.
Ja, det er fint.
Bare smid den.
Det er min kusine.
Hun forstår en del engelsk...
men taler det ikke så godt.
Hun bor i den ejendom, jeg bestyrer.
- Hvem af jer har søgt jobbet? - Det har hun.
Du er gudeskøn.
Det var ikke en kompliment, men en anklage.
- Mor! - Fortsæt bare.
Undskyld. Det er min datter Bernie...
og min mor Evelyn Wright.
Vil I ikke ind i skyggen?
Hvad med noget solcreme? Jeg har en faktor 70.
Hun elsker sol.
Hov, vi har samme bluse på. Fede vibrationer.
Hvad med noget limonade?
Nej tak.
Nå, men så lad os bare sludre lidt.
Jeg har to børn. Min mand er kok. Superdygtig. Som om det gør mig til noget.
- Han arbejder om aftenen, så... - Arbejder De?
Ja. Nej. Ikke lige nu. Hvorfor spørger du om det?
Altså, jeg arbejdede i et designfirma...
som gik nedenom og hjem.
- Så nu er jeg hjemmegående husmor. Gisp! - Stort gisp.
Jeg har to børn: Georgie på ni og Bernie her.
Jeg kan godt lide, at huset er ligesom mig.
Jeg er afslappet, men samtidig pertentlig.
Her er vi på fornavn med hinanden.
Men jeg holder meget af mit hjem.
Undskyld. Du har slet ikke tid til at oversætte.
Hvad hedder du?
Llamo? Det er et af mine fem spanske ord.
Flor Moreno.
Flod?
Flor.
- Flod. - Nej, Flor.
Flod.
Flor.
- Det betyder "blomst", ikke? - Jo.
Flod. Der, hvor du vasker dit tøj, ikke?
Er det mig, der er stokdøv?
Hvad sagde hun?
At du skal krølle tungen. Så skal du nok lære det. Hun siger...
det er svært for mange amerikanere...
så det er rigtig flot, at du gør dig sådan umage.
Hun forstår mig.
Flor.
Tungnem, men stædig.
Det, du gjorde der, er netop det, børnene har brug for.
Tålmodighed og opmuntring.
Så er der lønnen.
- Jeg smutter. - Elsker dig.
Du skal arbejde seks dage om ugen, syv, otte, tolv timer om dagen.
Du skal holde hus og køre børnene rundt.
Hvad vil du have om ugen?
Det, du synes er rimeligt.
Nej.
Hvis man kræver for lidt, værdsætter man ikke sig selv...
og hvis man kræver for meget, udnytter man situationen.
Tusind dollars.
Det var for sjov.
650 dollars.
Velkommen i familien.
Nu skal jeg vise dig rundt.
Jeg vidste ikke, at min mor konstant havde bekymret sig om penge...
før jeg for første gang så hende så økonomisk fri.
Et bord til to.
- Vi skal fejre noget. - Denne vej.
Er det her godt nok?
- Tak. - Selv tak.
Velbekomme.
Tak.
Det er dyrt.
Undskyld.
Herrerne derhenne vil gerne byde Dem på en drink.
Tak.
- Nej tak. - Okay.
Jeg forstår ikke.
Det her er vildt pinligt.
Min mor siger, du skal spørge dem, hvem de tror, de er.
Kan de ikke se, jeg er sammen med min datter?
Godt.
Hun sagde: "Hvem tror I, I er?"
Hun er jo sammen med sin datter. Sin meget unge datter.
Jeg kommer venstre om.
Venstre.
Godmorgen, Flor. Vi ses.
Hej. Smag.
Du må gerne overveje at stå op.
Du behøver ikke stå op endnu, men overvej det lige.
Ja ja.
Den smager simpelthen fantastisk.
Mindre kan også gøre det.
Jeg er glad for, at du kan lide den.
Men du bør nok holde dig fra dem.
Nej!
Nej! Du må aldrig nogensinde spille bold med Chum.
Jeg er ikke vred. Jeg siger det for din egen skyld.
Jeg er bare hensynsfuld.
Du skal ikke tage bolden fra hunden. Du skal ikke kaste bolden.
Du må aldrig spille bold med hunden. Aldrig nogensinde.
Værsgo. Gider du lave noget kaffe?
Derhenne.
- Nu? - Ja, så er det op.
Far?
Er du lige så vred på mig som mor?
Nej, det er jeg ikke, Georgie.
Er du vred på mig?
- Nej. - Godt.
Lad os håbe det.
Når det gælder børnene, er vi nødt til at være enige, John.
En fælles front. Konsekvent opdragelse.
Er du klar over, hvor mange bøger jeg har læst om opdragelse?
Deb, vi har altid haft en god fornemmelse for hinandens holdninger.
Hvad var det helt præcis, du sagde til Georgie?
"Nej, jeg er ikke vred."
Helt.
Skurk.
Hold nu op.
Hvorfor tager du sådan på vej? Det skal nok gå.
- John? - Ja.
Tror du bare, du kan tage mig på brystet...
-og så er problemet løst? - Det plejer da at virke.
Nå, men lige nu gør det mig rasende.
Forkert bryst.
Jeg forstår dig godt.
Begynd nu ikke med den rolige stemme.
Det betyder meget for dig. For os.
Jeg vil bare gerne være ærlig over for Georgie.
Det her er ikke et skænderi, skat.
Jo, det er.
Vi skændes, John. Endelig er vi rigtig oppe at skændes.
Så hold op med at være så flintrende fattet.
Gudfader bevares! Frels mig.
Jeg vidste ikke, Deb havde ansat nogen.
Er det dig, der skal hjælpe os med huset og ungerne?
Arbejder du her uden at kunne et ord engelsk?
Hun skal jo bare ringe 112 og trykke 2 for "spansk".
Det er...
Flor, det er Georgie og John. John, det er Flor.
Flor.
Perfekt. Jeg kører Georgie i skole.
Nej, det gør jeg. Jeg sætter Flor ind i tingene.
Flor, kommer du med mig?
Kom.
- Hun er vred. - Det går nok. Deb?
- Ja. - Du elsker mig.
- Det er ikke det bedste sted at stå, du. - Det var min skyld.
Undskyld.
Det er okay. Du hedder Alex, ikke?
Velkommen til.
John, jeg har noget vigtigt, jeg skal fortælle dig.
Pis!
Victor har genkendt en af madanmelderne.
- Hvorfra? - The Times.
Hun er vel udelukkende i byen for at spise her.
Hvis du er nervøs, så gå en tur.
Jeg går med dig. Jeg kan nogle vejrtrækningsøvelser.
Skulle jeg være nervøs for at lave mad?
Det er ikke det.
Jeg har arbejdet på et sted i New York, som fik fire stjerner.
Så er man godt på vej til at blive nogle rigtige røvhuller.
Folk ændrede deres accent.
Stedet mistede sin ånd, hvis I forstår, hvad jeg mener.
- Nej. - Jeg er fuldstændig enig.
Jeg beundrer dine holdninger og vil gerne tage dem til mig.
Hvad skal jeg håbe på?
Tanken om en enkelt stjerne gør mig svimmel...
men har man først fået fire, kan det kun gå ned ad bakke.
- The Times kunne godt lide forretten. - Ved du, hvad det bedste ville være?
3 3/4 stjerner. Det ville være helt perfekt.
Så er man god, men ikke så god, at man bliver skuffet over...
den næstbedste placering.
Folk har respekt for én.
Forretningen kører stille og roligt.
Man er ikke kendt af alle og får lov til at passe sig selv.
En god, tryg tilværelse.
Tør dem.
Jeg står henne ved alle vitaminerne, og så kommer hende hip-hoppigen ind.
Det var en dejlig overraskelse. Vil du smage?
Hvad er det nu, hende hip-hoppigen hedder? Grammyer!
Hun er berømt. I unge kender hende. Pokkers.
Takket være sprogbarrieren kommer jeg ikke til at kede dig.
Nå, men så sagde hun:
-"Er du ikke Evelyn Wright?" - Er det rigtigt?
Bare det at hun kunne huske mig fra de gamle pladeomslag.
Og så sagde hun:
- Hvad er det nu, hun hedder? - Hold nu op.
- Det gør historien meget bedre. - Den er god alligevel.
Hun sagde:
"Hver gang jeg synes, det hele er
Undskyld mit sprog, eller rettere hendes sprog. "den værste gang p...
"sætter jeg en af dine plader på."
Hvor sødt.
Her går man rundt og synes, at ens liv er ynkeligt...
og så er der nogen, der finder styrke i det.
- Forstår du det? - Ja, det tror jeg.
Mor! Klokken er ikke engang tolv.
- Det skal nok gå. - Jamen jeg ved ingenting.
Tænk dig om.
Den præsident...
som mange mener var skyld i Depressionen.
Aner det ikke.
- Et støvsugermærke. - Hvad?
- Jeg har det. - Hoover.
Jeg sagde, jeg havde det.
Nu ved jeg ikke længere ingenting.
Hoover blev efterfulgt af?
Jeg er totalt blank, men det er også min egen skyld.
Jeg har brugt al min tid på matematik, og jeg dumper nok alligevel.
Hold nu op.
Vedkommende fik ikke altid ros.
- Hvad mener du? - At ikke alle kunne lide ham.
Roosevelt.
Hvis jeg vidste det om ham, havde jeg kunnet svare.
Vi har været ude at købe tøj.
- Hvordan har jeg gjort mig fortjent til det? - Der var udsalg.
Jeg gik helt amok.
Hun har brug for lidt opmuntring.
Det skal du ikke sætte sammen.
Medium?
Hvad nu?
- Medium. - Hvad nu?
Hvad foregår der?
Det skal nok lykkes for dig, og så bliver du så smuk.
Skat. Du skal nok få tabt dig.
Ved du hvad, mor?
Jeg er glad for, at du ikke kom tidligere hjem, for...
så havde jeg ikke kunnet fortælle dig...
at din evne til at give gaver...
ikke fortjener ros.
- Lille skat. - Undskyld mig.
Bernie?
Jeg vil gerne være lidt alene. Det er helt i orden.
Vi må vænne os til det her, hvis vi skal hjælpe hende.
Jeg venter på dig herude.
Hendes læge skred også ind over for sin egen datters vægt.
Har du aldrig brug for at være alene, far?
Jo.
Det er det, jeg mener med enighed, John.
Vi to er nødt til at være enige om tingene.
Nu har jeg brug for at være alene.
John, hun ligger lige mellem de to størrelser.
Skal jeg støtte hendes fornægtelse...
eller motivere hende til at tabe sig? Flor?
Jeg kan gå?
- Ja. - Jeg kører hende til bussen.
Undskyld, jeg ikke hjalp dig med døren.
Nej, jeg mente...
Min mor forstod ikke sin mandlige chef.
Han virkede oprevet over den måde, Bernice var blevet behandlet på...
Pis!
...men gjorde ingenting.
Jeg er træt af at undskylde fruen i huset.
Bernice skal til eksamen i morgen. Hun havde ikke brug for det her.
Hendes ansigtsudtryk, da hun fik alle gaverne.
Et øjeblik troede hun...
problemerne med hendes mor var væk.
Han virkede som en god mand...
men for én med erfaring med latinamerikanske machoer...
var han lige så følelsesladet som en mexicansk kvinde.
Hun anede ikke, hvordan hun skulle tackle det, så hun flygtede.
Hvad laver du? Jeg kører stadig.
Jeg kører dig hen til stoppestedet.
Jeg kører dig helt derhen.
Jeg kører dig.
Så er vi her.
En besynderlig køretur.
Undskyld.
Nu må du gerne stige ud.
Hej, hej.
Min mors anmodning kom bag på mig.
Hun var begyndt at slække...
på sin egen regel om ikke at involvere sig i Claskyfamiliens liv.
"Prøv det."
Prøv.
Nej, "bare prøv det."
Bare prøv det.
Bare.
Der er særligt én kulturforskel...
jeg gerne vil studere på Princeton.
Jeg mener, amerikanske kvinder...
har samme forhold til vægt som latinamerikanske kvinder.
De ønsker også en harmonisk skikkelse.
Når dette ønske må vige pladsen...
for modeluner...
bliver kostfikserede amerikanske kvinder...
bange for alt, hvad der har med kurver at gøre:
Lidenskab. Lyst.
Sex. Mad.
Moderskab.
Alt det bedste i tilværelsen.
Hun har god smag.
Bare prøv det.
Hvornår har du lært engelsk?
Bare prøv det.
Det er for stramt.
Bernice, bare prøv det.
Det er for småt. Jeg er for stor.
- Bare prøv det. - Okay.
Så kan du selv se.
Tak.
Herlig måde at starte dagen på.
Verdens slankeste mexicaner lærer sin første sætning...
og bruger den for at få mig til at skrue mig...
ned i...
- Den passer. - Okay.
Det var ingenting.
Tak.
Hvad blev der af "Mester Jakob" og "Lille Peter Edderkop"?
Hver gang han har mareridt, lærer jeg ham én af mine gamle sange.
Så er der en grund til, at han har mareridt.
Men jeg behøver ikke synge dem for nogen.
Nej, det er du vel ikke meget for.
Hvor mange solgte du af den sang?
Han vil gerne vide sådan noget.
Hun var vildt populær.
Så er det nu.
76.000. Og det er meget for en jazzplade.
Restaurantguiden
Du gode gud!
For fanden da!
Far!
Hvorfor skriger du?
Hvorfor skriger du ikke?
Jeg skal lige komme mig over chokket.
"John Clasky."
- Nej. - Jo.
"John Clasky, der som 25årig...
"satte sit præg på restaurationsverdenen i New York...
"dukker nu op igen som en ung og sikker veteran...
"der tør kaste sig ud i nye sammensætninger."
- Far. - Din søster taler.
"Hans forretter er vovede...
"på en afslappet måde."
Det er fantastisk, far.
Her er det.
"At spise på denne lille, engagerede restaurant...
"giver én mod på at glemme al forsigtighed.
"Med andre ord:
"John Clasky er den bedste kok i USA."
- Hvor læste du det flot. - Ja, perfekt, far.
Fire stjerner, John.
Du ser helt anderledes ud.
Hvad mon mor gør?
Jeg har læst det!
Det må jeg sige. Hvad sker der?
Jeg er bare så glad på dine vegne. Du har arbejdet så hårdt.
Hold da op!
Bare rolig. Jeg venter.
Tjekket.
Sikken vi kan.
Mine damer og herrer, en mor til to. Se lige her.
Du ser godt ud.
Du er så smuk, at det er for langt ude.
- Dig kan jeg godt lide. - Jeg elsker dig.
Kom så.
Du har ikke engang brug for mig, vel?
Kom bare i gang. Så kører det.
Sådan!
Nej, nej, nej.
Nu må du ikke blive ked af det. Du havde det lige så sjovt.
Op med humøret, Deb.
Hvad skal jeg stille op med mig selv?
Nej, ikke endnu.
Fantastisk sex.
Det er John Clasky.
"Jeg læser din fine anmeldelse."
Jeg læser din fine anmeldelse.
- Fint. - Ikke indtil nu.
Undskyld, hvordan har du det?
Jeg har det fint.
"Op med humøret."
Op med humøret.
Ja, ja.
Tillykke. Godt arbejde.
- Jeg skal lige tale med dig. - Okay.
- Du fortjente det. - I var gode.
Tillykke. I har alle sammen knoklet.
- Hvad er der? - Jeg har fået tilbudt at åbne mit eget sted.
Alle vil skyde penge i mig, nu da de har læst anmeldelsen.
Jeg kan ikke beholde de her arbejdstider uden dig.
Jeg kan ikke have et ordentligt liv uden dig.
Der gav jeg dig vist nogle gode forhandlingsmuligheder.
Har du opgivet 20% af restauranten...
uden at diskutere det med mig først?
Jeg var nødt til det, ellers ville jeg miste ham.
Og så ville jeg ikke have tid til familien.
- Jeg eksisterer ikke. - Jo, du gør.
Og jeg, som gik og ventede på det rette tidspunkt til at spørge dig...
om vi ikke skal leje et hus sommeren over.
Tidspunktet bliver vist ikke bedre.
Mor, ejendomsmægleren er her. Kommer du?
Okay, så ses vi senere.
- Jeg hedder Mike. - Deborah.
Der er et skønt sted, som lige er kommet på markedet.
Jeg bliver aldrig en af de piger, hvis hår...
flagrer helt rigtigt i en cabriolet.
Kør sædet frem.
Lidt mere. Sådan.
Du er vist en værre én.
Se lige.
Er det ikke skønt?
Hvor er det smukt. Helt utroligt.
Hvad hedder det på spansk?
Det her er dit værelse.
Jeg skal nok gøre det rigtig hyggeligt.
Har du spurgt hende, om hun kan bo her?
Der går ingen bus hjem til hende...
så det afgør vel sagen.
Hallo! Ghettoen eller Carbon Beach?
Hvad skal man dog vælge?
Kom nu, det bliver fantastisk.
Jeg finder nogen, der kan forklare dig det.
Du er nødt til at lære engelsk. Hvorfor vil hun ikke lære engelsk?
Jeg må lære at sige "du må lære engelsk" på spansk.
Undskyld.
- Undskyld, taler du engelsk? - Ja.
Vil du oversætte noget for mig?
Selvfølgelig.
Til hver en tid.
Jeg har lejet et hus sommeren over.
Hun skal overnatte i huset, for der går ingen busser.
Desværre.
Hvorfor?
På grund af hendes datter.
Har du en datter?
Hvorfor har du ikke fortalt det?
Det er da skørt, at jeg ikke ved det.
Du skal ikke oversætte sidebemærkninger.
Hun siger, hun ikke kan bo her...
-på grund af sin datter. - Det forstod jeg godt.
Sig til hende, at hendes datter også kan bo her.
Når hun ikke har fortalt os om sin datter...
værner hun tydeligvis om sit privatliv.
Hun kan da godt bo derhjemme.
Jeg kører hende bare hjem om aftenen.
Lad os skåne verden for dig bag rattet.
Hvad gør vi?
Jeg beklager, men det er altså nødvendigt.
Det er bare sommeren over.
Jeg vil ikke miste dig, men...
Hun sagde ja til at bo her.
Cristina!
Malibu! Malibu!
Første gang man ser naturens skønhed som privat ejendom...
og havet som folks baghaver, bliver man helt overvældet.
Jeg vidste ikke, at Gud havde en legetøjsforretning for de rige.
Strandene er helt rene. Hvor er her smukt.
Tre måneder.
Skal vi være her i tre måneder?
Skal vi bo ved den her strand i tre måneder? Det er for vildt.
Skal vi gå ned og bade?
Flor! Sikke en bedårende pige.
Du kunne tjene en formue som rugemor.
Kom og hils på de andre.
Jeg hedder Deborah. Det er min datter Bernice.
Det er Georgie...
og min mor, Evelyn Wright.
Ingen sammenligning, tak.
Den gider jeg ikke engang kommentere.
Min mor siger, vi vil gå ind og pakke ud.
Ja, gør I bare det.
Tusind tak, fordi jeg måtte komme.
Jeg skal have lavet et fiskefad af sådan nogle glasskår.
Små stykker glas, som havets sand...
har slebet gennem årene.
Hvis I går ud og leder...
får I 50 cent for hvert stykke, I finder.
I får en dollar for de stykker, der er større end det dér.
I får fem dollars for de stykker, der ikke er brune, klare eller grønne.
Behøver vi?
- Kom nu. - Af sted.
Efter dem.
- Må jeg være med? - Ja, selvfølgelig.
Tak.
Cristina! Jeg er heroppe. Herovre.
Kære Flor. Jeg har tilladt mig at låne din datter. Hilsen Deborah.
Hvad er der?
Hun er oppe at køre over det her.
Flor?
Undskyld.
Du må virkelig undskylde.
De er snart tilbage.
Du behøver ikke arbejde. Giv mig det.
Værsgo.
Tak.
Deb begik en fejl.
Jeg forstår godt, hvordan du har det.
Forstår du overhovedet, hvad jeg siger?
- Nej. - Godt. Hedder det simpético?
Uno memento. Nej, det er italiensk.
Jeg beklager virkelig det, der er sket.
Du skal bare vide...
at det er jeg ked af. Virkelig.
Jeg mente ikke...
Jeg mente bare et almindeligt undskyld.
Nu tager jeg på arbejde.
Tusind millioner trillioner tak.
Hold op med at takke mig.
Jeg nød at have selskab.
Loppemarkedet var så...
Jeg ved slet ikke, hvad jeg skal sige.
Der var så mange ting...
og du vidste så meget om dem alle sammen.
Og den måde, du fik priserne ned på.
Jeg synes bare, du er...
- Nej, glem det. - Sig det bare. Jeg kan godt tage det.
Jeg synes bare, du er...
den mest fantastiske hvide kvinde, jeg nogensinde har mødt.
Hvor var det rart at høre.
Absurd, men meget værdsat, Cristina.
Tusind tak. Jeg morede mig virkelig.
Det har været en helt vildt god dag.
Er der sket noget?
Sig til hende, at det kan vaskes ud.
Ikke lige nu.
Hvad nu?
Du kan ikke bare stadse en andens barn ud.
Hold nu op. Ellers begynder jeg også.
Hvorfor flipper Flor sådan ud?
Skyd mig, hvis jeg nogensinde bliver så vanskelig.
Du kan ikke bare tage min datter uden min tilladelse.
- Hvad er det? - Til dig.
Fra?
Du er ikke dig selv.
Det her er skrevet i vrede.
Sov på det. Du kan give mig det i morgen, hvis du vil.
Men det vil du nok ikke, når du er faldet lidt ned. Sov på det.
- Tag brevet, Deborah. - Sov på det.
Hun ville ikke have, vi skulle vide, hun havde en datter...
og den allerførste dag tager du pigen med uden at spørge.
- Det er da lidt... - Hvad?
Ufølsomt? Elitært?
Narcissistisk? Uansvarligt? Perverst? Hvad?
Dumt.
Hvornår er der nogen i det her hus...
i det her liv, der begynder at tage hensyn til mine følelser?
Jeg ville bare sørge for, at pigen følte sig velkommen.
Der er ingen grund til at granske i det.
Jeg er kommet videre, og det er Flor sikkert også.
Det er overstået, så tag og drop det, kammerat.
Nu har jeg sovet.
Jeg er flad.
Det skal du ikke tænke på. Du behøver ikke betale mig.
Det var bare for sjov.
- Sig til, når du har talt dem. - Jeg har allerede talt dem.
Mange gange. Jeg har talt hele natten.
Hvad skylder jeg dig så?
640 dollars.
Ja så?
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg ved ikke.
Hvad siger du til, at vi kigger på det i morgen?
Du sagde selv, at...
Det ved jeg godt.
Nu kan jeg pludselig huske det hele. Jeg skal bare lige tackle det.
Jeg kommer lidt senere hjem. Deb.
Cristina!
Kom til farmand.
Min mor vil have, jeg skal oversætte det, hun siger...
ord for ord.
- Må jeg tale med dig? - Din mor?
Ja, selvfølgelig.
Sig frem.
Skal jeg ikke sove først?
Hvad er der i vejen? Kom og sæt jer ned.
Undskyld.
Har du givet min datter de her penge?
Jeg slog en handel af med ungerne.
Hold nu op!
Bør man ikke spørge moren først, inden man giver et barn en formue...
for at lede efter sten på stranden?
- Hvad kalder man det? - Glasskår.
Det var ikke glasset, jeg mente.
Hvad man kalder det, du gjorde?
Engreido lyder ikke godt.
Dumsmart.
Jeg vidste ikke, det ville blive så meget.
Jeg havde højst regnet med 50 dollars.
50 dollars er mange penge.
Det ved jeg godt.
Pis!
Undskyld.
Jeg kan godt forstå, at du er vred.
Undskyld mig.
Det er muligt, jeg ikke ser sådan ud, men jeg forstår det godt.
Jeg kender godt følelsen af, at andre blander sig i ens børn.
Det sker ikke igen.
Det gør det ikke.
Okay.
Det er sent. Læg jer til at sove.
Sove?
Nej.
Hvis det her bare kunne klares med en undskyldning...
ville jeg ikke gøre et stort nummer ud af det.
Men uanset hvad der sker...
er jeg nødt til at være uhøflig.
Man skal holde sig væk fra andres børn.
Det er enkelt, ikke?
Børn kan let blive forvirrede, og så sætter de spørgsmålstegn...
ved det, deres forældre siger.
Og det gør dem utrygge.
Hør her.
Din kone tager hende med på tur.
Hun farver hendes hår.
Og du giver hende penge.
Værsgo. Tag pengene?
Det var ikke min mening at skælde dig ud. Jeg er bare vred.
Ja, eller hyklerisk.
Du har jo selv gjort det samme.
Jo, du har.
Gå ind og belær dig selv. Det har du ikke brug for en tolk til.
Sig mig, er jeg en skraldespand?
Kom af med skraldet. Måske kan det bruges igen.
Du gjorde præcis det samme.
Tror du ikke, jeg ved, at du syede Bernies tøj ud?
Hun fortæller mig det.
Har jeg misforstået noget?
Hvad er forskellen mellem det og så det, du brokker dig over?
Undskyld mig.
Der er ingen forskel. Jeg blandede mig.
Tager du pis på mig?
Det er rimelig stort at sige noget...
som den anden så bare giver én ret i.
Jeg er målløs.
Jeg skammer mig.
Du har ret i, at jeg er en hykler.
Okay, det sker heller ikke så tit.
Sig til, når vi skal rejse.
Nej nej nej! Hold nu op.
Hvordan kan jeg arbejde for jer efter det her?
Du kan ikke sige op.
Selv hvis du gerne ville. Og du ved godt hvorfor.
Nej.
Jo, du gør.
Du ved det godt.
Hvorfor?
Hvis du siger op...
vil Cristina bebrejde sig selv.
Og den skyldfølelse...
Jeg ved ikke, om du har prøvet at føle skyld.
Vi er vant til at føle skyld. Vi er katolikker.
Vi kender det.
Det kan du ikke gøre mod hende.
Velkommen tilbage.
Godnat.
Du kan ikke blive ved med at oversætte. Jeg er nødt til at lære engelsk.
Det skulle jeg ikke have oversat.
Lyt til din mor. Hun ved alting.
Et engelskkursus kostede 599 dollars i startgebyr...
Og 12 månedlige rater à 86 dollars...
hvilket medførte en rente på 22%.
Assimilation er dyr...
men pengene var godt givet ud.
Mad.
Jeg er ved at lære engelsk.
Gentag.
Hals.
Næse.
Det er sommer...
vinter.
Forår.
Sol.
Solskin.
Flere.
Igen.
For mange.
Skal vi se en film i aften?
Hvilken film vil du se?
Jeg kunne godt lide "Star Wars"...
af mr. George Lucas.
Tillykke, John.
Det bliver bedre og bedre.
Undskyld.
Skal vi lade telefonen ringe? Vi er booket de næste fire måneder.
Der skal stadig være plads til folk, der kommer ind fra gaden.
- Det gælder om ikke at ændre sig. - Det udløser et ramaskrig.
Folk er helt desperate.
Det her er dit livs succes.
Vi kan servere mad i baren.
Hvad så med dem, der venter på bord?
- Gør det for min skyld. - Det går ikke.
Gør det, eller jeg sætter ild til mit hår.
Ja, du har ret.
Det var en besynderlig måde at få mit budskab igennem på.
Telefon.
Det er Mike.
Jeg er på vej ud ad døren. Okay.
Tak.
Tak, fordi du kørte mig hjem...
men det var altså ikke nødvendigt.
Sådan ja.
Fire stjerner, og jeg har aldrig været mere ulykkelig.
Op, op.
Og så til den store forhindring.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tage på til festen.
Jeg har jeans på.
Vil du have jeans på?
Hvad tager du på til festen?
Hvem kommer dig i møde klokken 2.30?
Du må gøre noget ved Chum. Ellers får du ondt i armen.
Er du holdt op med at sove?
Jo mere man gør det, jo mere lærer man.
Flor, du er rigtig god.
Nej.
Jeg lyder som en toårig.
Jeg er færdig nu.
Nej, fortsæt bare.
Din kone er ude.
- Sagde hun, hvor hun skulle hen? - Nej.
Det er jeg ked af.
Jeg havde...
bare glemt at hun skulle ud, så du behøver ikke spille Karl Smart.
Undskyld.
Vi to...
siger alligevel ikke andet end "undskyld"...
til hinanden, så undskyld. Jeg skulle piskes.
Jeg skulle stenes. Eller i det mindste stene.
Det, jeg mente, var, at du ikke skulle...
være så kvik.
Du skal ikke være venlig.
Du skal ikke være hensynsfuld.
Du skal ikke være fantastisk.
Jeg er alt for tæt på. Jeg undskylder igen.
Jeg ville bare sige "hej, Flor."
"Godnat, Flor."
Det program skal nok slå igennem.
Hej, kammerat, skal vi...
Væk, Chum. Nej!
Chum, hen til ham.
Så elsker du mig alligevel. Jeg var begyndt at tvivle.
Hvad med mine argumenter?
Cristina har allerede læst...
alle bøgerne på Bernices læseplan.
Og hun går to klasser under hende.
Tænk, hvis hun gik på Bernices skole.
Jeg kunne sikkert skaffe hende et stipendium.
Tal med Flor.
Ja, hun er jo virkelig åben over for nye ideer.
Hvor skal du hen?
Jeg skal bare lige ud.
Det er bare alt det her... Jeg tager nok til...
Mobilen virker nok ikke, så jeg ringer bare senere.
Jeg skal lige finde mine nøgler.
- Deborah? - Arlene, sikke en overraskelse.
Det er Cristina, som jeg har fortalt om.
Det er Arlene Folsem. Hun er skoleinspektør.
Goddag, mrs. Folsem.
Skal jeg vise dig rundt?
Fint.
Er hun ikke skøn?
Latinamerikaner.
Vi rendte tilfældigvis ind i skoleinspektøren.
Jeg havde intet med det at gøre.
Stipendiet er på...
20.000 dollars, og der er indskrivning i morgen.
Det er for langt fra, hvor vi bor.
I kunne flytte ind til byen sammen med os.
Aldrig. Tak.
Så lad være.
For resten hedder det "nej tak".
Mor følte sig manipuleret med.
Kære Gud.
Det her er den vigtigste bøn i mit liv.
Den handler om min uddannelse. Min hjernes velbefindende.
Kære Gud, træng ind i min mors hjerte.
Forklar hende, hvad skolen betyder for mig.
Hej, Flor.
Vil du have et glas portvin?
Nej tak, Evelyn.
Hejsa.
Jeg var alligevel på vej op.
Stakkels fyr.
Det var der ingen, der så.
Flor.
Tak, fordi du aldrig dømmer mig.
Jeg elsker dig. Jeg elsker jer alle sammen. Det er det, der er problemet.
Må jeg tale med dig?
Med mig?
Deborah har lige ringet.
Hun er på vej hjem, hvis du...
Er det i orden?
- Nå, ikke? - Jo, selvfølgelig.
Selvfølgelig. Undskyld.
- Udenfor? - Okay.
Du gør mig helt nervøs.
Skal vi blive ved med at gå? Jeg spørger bare.
Har du hørt det om Cristina og privatskolen?
Nå, det.
- Så gjorde de det altså. - Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Det bekymrer mig, at min egen datter går der.
Hun er altid så stresset. Især over geometri.
Skolen bør da fortælle Bernice...
hvor dygtig hun er, ikke?
Du skal ikke være bekymret for Bernice.
Der er ikke noget, der kan ændre det hjerte.
Tak.
Det er bare...
dejligt at høre en anden sige det.
Det er svært at forklare.
Det ved jeg godt. Undskyld, jeg tog dig med herned.
- Jeg lægger for meget i det. - Nej.
Du har ret til at bekymre dig.
Det er fornuftigt at bekymre sig om sine børn.
Og at være så fornuftig kan gøre én sindssyg.
Og hvis du føler, at du står over for en vigtig beslutning, så gør du det også.
Så gør du det.
Jeg ville ønske, jeg kunne være til større hjælp.
Jeg havde aldrig troet, en mand ville kunne sætte sig i mit sted.
Hvordan er du blevet sådan en mand?
Det ved jeg ikke.
Væk fra vinden. Sæt dig ned.
Det var ikke min mening at... Jeg vil gerne hjælpe.
Det må være svært at være enke.
Hvorfor tror du, jeg er enke?
Jeg tænkte bare...
at det var den eneste måde, en mand ville kunne forlade dig på.
Fik...
hun så lov?
Det ved jeg ikke.
Hvis hun får lov, kan der ske to ting:
Enten vil hun være udenfor...
eller også bliver hun ligesom dem.
Det bekymrede også mig, da min datter skulle starte.
Så er det næsten bedre at være udenfor.
Ja.
Tak. Godnat. Jeg går i seng.
At høre dig tale engelsk er...
- Hvad? -Ingenting.
Det er hyggeligt at møde dig.
Dér er de.
Jeg var bange for, at I ikke kom.
Jeg købte bøgerne i går.
Jeg pakkede dem ned i en af Bernies ældgamle skoletasker.
Tak. Vægten siger mig...
at det er en god skole.
Jeg har en lille første skoledagsting til hende.
Den er fra mig og Bernie.
Det er en stor dag.
Hvad giver vi hende?
Vent lige.
Øjeblik.
Den er fra os alle sammen. Også din mor.
Den er ikke fra mig.
Af sted. I må ikke komme for sent.
Tusind tak, fordi du giver mig den her chance.
Og for alt det andet.
Hav et godt skoleår, piger.
Hvor er det skønt.
Jeg kommer venstre om.
Ikke venstre.
Du er hurtig. Sæt hellere farten ned.
Jeg løb på universitetsholdet, så pas på.
Nu kommer de med mit bord.
Vi ses.
Godt forsøgt.
Når mennesker bor under samme tag, dannes der et helt minisamfund.
Ligesom i tv-serierne.
Herskab og tjenestefolk danser i blind lydighed.
Så når noget går galt...
opstår der en choktilstand.
På mrs. Claskys opfordring tog jeg to veninder med hjem til hende...
selvom mor ventede derhjemme.
Monica havde omsider fået sin mor hertil fra Mexico...
Og min mor ville fejre det.
Hallo? Det er Deb.
Undskyld, jeg ringer så sent.
Pigerne sidder stadig og laver lektier.
Jeg lovede jo at køre hende hjem...
så jeg kan godt afbryde dem.
Det er op til dig.
Øjeblik.
Tænk over det...
men hvis du er træt...
eller gerne vil slå dig løs...
kan hun da bare sove her. Jeg kører hende hjem i morgen.
Tænk over det, og ring tilbage.
Jeg skal tale med dig, skat.
"Skat?"
Jeg har ikke tid nu.
Holder du øje med ungerne?
Lad mig lige tale ud.
- Er du fuld? - Nej, jeg har ikke drukket i ugevis.
Ja, ingen opdagede det...
så jeg skjulte nok mine branderter godt.
Men pligten kaldte, så nu er jeg tørlagt.
Må jeg sige en enkelt ting?
Ja, mor. En ting.
Deborah. Du mister din mand...
hvis du ikke afbryder det, du har gang i.
Og du finder aldrig en, der er lige så god.
Der vil kun være overfladiske mænd tilbage...
som ikke har det samme varme hjerte.
Det har muligvis været godt nok tidligere...
men nu er du blevet vant til en god mand.
Hvis ikke du handler hurtigt...
vil du lide en krank og trøstesløs skæbne.
Dit liv er allerede...
ved at blive håbløst og dumt.
Det var bare det, jeg ville sige. Kør forsigtigt.
Ingen kaffe. Så er jeg færdig.
Du har gjort det igen, mor. Du får mig til at hade mig selv.
Det kan man altid regne med.
Lille skat. Dit ringe selvværd er efterhånden blevet almindelig, sund fornuft.
Vent hellere lidt.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
Kan jeg på nogen måde overtale dig til ikke at gå derind?
- Hvor er du? - Herovre.
Skat, hvad er der?
Bliv der.
Hvad er der?
Jeg ved, hvad jeg må gøre. Jeg skal bare lige tage mod til mig.
Behøver det her være så skræmmende?
Kan du ikke bare sige det?
Det er ikke så let.
Vi to kan da snakke om tingene.
- Det håber jeg virkelig. - Du må ikke græde.
Eller græd bare. Undskyld.
Hvad er det?
Jeg har haft en affære i de sidste 11 uger...
men jeg afsluttede det her til aften.
I begyndelsen var det bare for at holde øje med boligmarkedet...
men så var det, fordi jeg trængte til at blive bekræftet.
Øjeblik.
Jeg er ikke helt med.
Du kan ikke bare kværne derudad...
og forvente, at jeg hænger på, når du starter på den måde.
Hvor meget fik du fat i?
Jorden skælvede.
Det var noget, der kunne mærkes.
Mand, det hele kører rundt for mig.
Jeg mødte ham...
Hvis du snakker så hurtigt, kan jeg ikke følge med.
Jeg har meget at tænke på lige nu.
Har du fortalt mig om du har været i seng med ham?
Nej, jeg har kun talt om en flirt, for...
Har du fortalt mig, om du har været i seng med en anden?
Jeg er slet ikke med, så tag lige og hjælp mig.
Jeg har prøvet at forklare, at de første ti uger...
Du har stadig ikke fortalt det, vel?
- Er det her din måde... - Ja.
Det er min måde at spørge dig på, om du...
Når først jeg spørger dig...
Giv mig lige et øjeblik.
Er der mon nogen mulighed for, at jeg kan undgå at få det at vide?
Nej. Fandens.
Det er der ikke.
Okay, så er det dig.
- Jeg vil have et kort svar. Har du... - Ja.
Er det rigtigt?
Jeg vil svare på alt det, du spørger mig om.
Hvad som helst. Og mere.
Hvad kan man ellers spørge om?
Er du virkelig så meget sødere end mig?
I så fald siger det ikke så meget.
John, vent. Vent.
Lad mig nu fortælle, hvad der skete.
Bagefter kan du gøre, hvad du vil.
Bare lad mig fortælle det hele.
Det er bare Flor.
Hvad laver du her?
Jeg kommer for at hente min datter.
Jeg vil tale med mrs. Clasky.
Jeg vil sige op.
Det er vist ikke muligt lige nu.
Det er jeg nødt til.
Jeg fortæller dig det her, fordi jeg gerne vil redde vores forhold.
Jeg vil have, vi skal være fortrolige.
Jeg vil gerne føle, at det ikke er underligt, at du elsker mig.
Så jeg synes, vi skal snakke om det.
Snakke indtil vi falder om.
Snakke indtil vi er så trætte af hinanden...
at der ikke er andet at gøre end at gå mod lyset.
Lad os ikke forlade det her værelse...
for du har hørt og sagt alt. Vil du ikke nok?
Sagde du noget?
Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
Jeg må ud. Du snakker jo nonstop. Bliv dér.
Er det ikke dumt at vække hende...
når du er så vred, og de andre ligger ved siden af?
Hvor skal du hen?
Jeg rejser. Jeg har endelig...
Det samme her. Jeg kører dig.
- Nej. - Det gør mig ikke noget.
Hvis du ikke ved, hvorfor jeg siger nej...
så lad mig i det mindste forklare det.
Er du slet ikke klar over, at jeg...
Jeg er nødt til at komme ud herfra.
Væk.
Farvel, Chum.
- Farvel. - Jeg kører dig.
Hvorfor?
Ellers bliver jeg bare bekymret for dig.
Ind i bilen.
John.
- Jeg siger op. - Det gør jeg også.
Den var vist tiltænkt en anden. Undskyld.
- Det må du virkelig undskylde. - Dér er stoppestedet.
- Farvel. - Vent.
Har du lyst til at hænge lidt ud sammen med mig?
- Vil du hænge ud med mig? - Ja.
Så er jeg nødt til at spørge dig...
hvad "hænge ud" betyder.
Det betyder...
at snakke sammen.
Jeg har aldrig set din restaurant før.
Helt perfekt.
Jeg laver noget mad til dig.
Vent.
Det er hyggeligt at snakke med dig.
Hvis jeg bare var gået...
uden at have talt med dig...
ville det have været...
synd?
Forstår du mig?
Ja.
Min hånd er den eneste legemsdel, som ikke er på vej ud fra en klippe.
Nå, jeg har allerede slået min egen charmerekord.
- Jeg forstår ikke. - Jeg vrøvler bare.
Jeg laver noget mad.
- Vil du have en drink? - Nej.
Du burde nok heller ikke.
Så må du undskylde.
Hvis jeg havde udstyret, ville jeg injicere vodkaen.
Jeg mener bare, det er vigtigt, at vi er klare i hovedet.
Det var godt.
Du spurgte ikke hvorfor.
Vel for at gøre situationen mere ægte.
Jeg kunne ikke have sagt det bedre.
Lad os så komme i gang.
Smukt.
Hvorfor kan jeg ikke få fat i ham på mobilen?
Ud over at han har slukket den?
- Ja. - 40 beskeder virker en anelse desperat.
- Du nyder det virkelig, hvad? - Nej.
I hvert fald ikke sådan, som du tror.
Nyder du det? Helt ærligt, mor!
Jeg nyder, at min datter har brug for mig.
Jeg nyder, at du lytter til mine råd...
og at du er så desorienteret...
at du sluger alt det, jeg siger, råt.
Hvad er der?
Der er noget om vores forhold, jeg gerne vil sige til dig.
- Det behøver du da ikke. - Jamen det vil jeg gerne.
- Okay? - Tak.
Du var drikfældig og udsvævende...
gennem hele min barndom, så det er din skyld, at jeg sidder her nu.
Det er din skyld.
Det ville jeg bare ud med, så vi kan komme videre.
Du siger noget.
Men lige nu kan du lære af mine erfaringer.
Nu er det nok. Ikke mere til dig.
Måske burde jeg fortælle dig, hvad der skete her til aften.
Men jeg vil ikke ødelægge det her.
Jeg glemmer aldrig nogensinde smagen af det her.
Jeg er glad for, at du kunne lide det.
Det er fascinerende at betragte dig.
Så skulle du prøve at være i mine sko.
Glem det. Du er vel træt af komplimenter.
Slet ikke. Fortsæt bare.
Okay, så gør jeg det.
Man burde opkalde et helt køn efter dig. Det er ikke nok blot at se på dig.
Man er simpelthen nødt til at stirre...
og prøve at lade være med at blinke, så man ikke går glip af noget.
Og oven i alt det er du bare dig.
Undskyld.
Du er bare så skidehamrende smuk.
Så smuk, at jeg faktisk overvejer at se på dig igen...
inden vi er færdige her.
Så gør det snart.
- Jeg kan ikke. Vi kan ikke. - Jeg ved det godt.
Vi kan ikke gøre noget, der føles rart.
Men jeg hygger mig alligevel.
Min mor omtaler ofte den aften på restauranten...
som hendes livs samtale.
Lige siden den aften på stranden...
har jeg prøvet at undgå dig.
Hver gang jeg hørte dig komme, skyndte jeg mig væk.
Derfor har vi ikke set så meget til hinanden på det sidste.
Hvorfor skal det hele være så forvirrende?
Kører tankerne også rundt i hovedet på dig?
Jeg vil snarere sige, at mit hoved er helt tomt.
Det er en dejlig fornemmelse.
Som at være lykkelig?
Ja.
Tror du, det bliver ved med at føles sådan?
- Det var bare for sjov. - Jeg forstår, hvad du mener.
Jeg forstår ikke, hvad jeg mener.
Det er sent.
Du kommer i tanke om...
dine forpligtelser.
Det må du ikke skjule for mig.
Vær sød ikke at skjule det for mig.
Du har ret.
Det skal jeg nok lade være med. Du er fantastisk.
Det er du også.
Nej.
Visse chancer bør man ikke tage, når man har børn.
- Er du klar til at køre? - Nej!
Bliv siddende lidt.
Når vores fødder rører gulvet, får jeg alle mine hjerneceller tilbage.
Det gulv bliver vores endeligt.
- Jeg elsker dig. - Hvad?
For jeg...
Det er ham. Han skal fortælle mig det hele.
- Nej, nej, nej. - Jo.
Nej, vent.
Er du klar over, at lige nu...
er du din egen værste fjende?
Du kan ikke stole på din egen hjerne.
Så stol på mig...
og tillad kun dig selv at sige én ting til ham.
En ting.
"Hvor er jeg glad for, at du er hjemme."
- Hvad? - Ja.
Jeg må da vide, om han rørte ved hende.
Hvor han rørte ved hende og hvordan.
Hvordan han havde det bagefter, og om de holdt hinanden i hånden...
da de gik.
Kun de ord, hvis du vil redde jeres forhold.
- Så nu... - Går du ned til ham.
- Skal jeg tage makeup på? - Det kan vist ikke gøre det.
Men du har ikke tid. Det er også godt, at du ser ægte ud.
Du kan bruge ægtheden.
- Tak, mor. - Åh, skat.
Det er ikke verdens undergang at opdage, at du elsker din mand.
Det er sent, Deborah.
Jeg ville bare sige...
Jeg kan ikke sove ovenpå hos dig. Ikke lige nu.
Jeg er bare glad for, at du er hjemme.
- Det er jeg. - Okay.
Mor?
Jeg orker ikke mere i aften, Deb.
Jeg tror ikke, vi kommer videre.
Det er mig, far.
Hvad er der?
Jeg ville bare se, om du havde det godt.
Jeg har det godt.
Fordi?
Mor har grædt seks timer i træk. Mormor var inde hos hende...
og hun sagde hele tiden: "Han kommer tilbage".
Jeg er ked af, at du skulle opleve det.
Det er da godt, at jeg bekymrer mig om noget vigtigt...
i stedet for alt det sædvanlige.
Såsom?
At overleve?
Hvad?
Hvordan kom du på det?
Du er fantastisk, Bernie.
- Jeg elsker dig. - Det ved jeg godt.
Altså ikke det med, at jeg er fantastisk.
- Sov godt. - Vent lige lidt.
Lille skat.
Syng for mormor.
Hej, mor. Kan vi blive her lidt?
Nej.
Lad mig lige forklare.
Nej. Vi skal sige farvel.
Jeg har fået lov til at låne Bernices computer. Det er til skolen.
- Hør nu på mig. - Jeg arbejder her ikke længere.
Det er uretfærdigt.
Det kan du ikke være bekendt.
- Skal jeg komme op? - Nej, Georgie. Så er det godt.
Du er en skøn knægt.
Bliv ved med at være det.
Tak.
- Tænk, at du blev dernede! - Flor sagde det selv.
Jeg vil ikke gøre dig våd.
- Gør mig våd. - Tak.
Du er vidunderlig.
Du er smuk.
Så er det din sidste chance for at smitte af på mig.
Det kunne have været værre.
Løb ovenpå, og sig farvel til Deborah.
Tak.
Jeg lever for min egen skyld.
Du lever for din datters.
Ingen af delene fungerer.
Tak, Evelyn.
Vi skal rejse.
Vi kommer ikke tilbage.
Vi vil stadig se hinanden i skolen.
Jeg skal nok holde øje med dig.
Jeg har en masse ting til dig. Vil du have en computer?
Jeg stod og ventede.
Skal jeg ikke køre jer?
Den fyr, der får dig, er heldig.
Lad hende beholde tingene.
Farvel, mr. Clasky.
Jeg er ked af, at vi ikke kommer til at se så meget til hinanden.
Må jeg overnatte hos dem, når jeg får sent fri fra skole?
Kort efter at vi var taget derfra...
fortalte min mor mig noget, hun havde besluttet.
Hun ville tage mig ud af privatskolen.
Nej!
Det kan du ikke!
Du har ødelagt det hele.
Du har ødelagt mit liv. Du har ødelagt det hele.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Nej, det bliver ikke godt igen.
Det var det her, jeg var bange for.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Jeg har fået et stipendium.
De to kilometer hen til busstoppestedet...
føltes uendeligt lange.
Jeg havde råbt ad min mor i fuld offentlighed...
men hun havde slet ikke reageret på det.
Det, der til gengæld fremkaldte en reaktion...
var min brug af en typisk amerikansk vending.
Ikke nu. Jeg har brug for lidt luft.
Der skal aldrig være luft mellem os.
Midt under konfrontationen fik hun klarhed over tingene.
Hun var ked af, at jeg måtte forholde mig til...
så vigtige spørgsmål i så ung en alder.
Og så spurgte hun mig:
"Er det, du ønsker for dig selv...
"at blive en person, der er så anderledes...
"end mig?"
Jeg er beæret over...
at De opfordrer mig til at søge ind på Deres universitet...
Og tilbyder mig en lang række stipendier.
Men jeg håber, det fremgår af denne ansøgning...
at hvis jeg kommer ind, vil det henrykke mig...
men ikke definere mig.
Min identitet bygger heldigvis...
på en enkelt kendsgerning:
At jeg er min mors datter.
Tak. Cristina Moreno.